Stop!
Lad være med at irritere mig.
Så vil jeg hellere slå dig ihjel og finde hende selv.
Fint!
Helt ærligt.
Hvad i dæmonslangens navn foregår der?
Du har ret med hensyn til slangen.
Mathayus, det her er Kobra.
Det var ingen drøm.
Snarere et mareridt.
Lad mig lige få det på det rene.
De er Kobra,
og De blev fanget som Silda, men befriede Dem selv som Kobra?
Ved at iscenesætte min tilbageholdelse kunne jeg frit lede efter Talus’ lejr,
indtil jeg fandt min medaljon.
Så kom I to og ødelagde planen, der havde taget uger at udføre.
Hvis Deres fader havde givet os Deres sande identitet,
ville De ikke have det her problem overhovedet.
Kong Ramusan, min fader, kender ikke min hemmelighed.
Kom, Olaf. Lad os sige farvel.
Hun har ikke engang medaljonen.
Jeg er træt af det her land og dets uhøflige herskere.
- Stop. - Eller hvad?
De siger "stop" igen?
Deres pyjamasindhyllede hær hjælper Dem ikke,
og til trods for Deres åbenlyse talenter, vil det være dumt at tage Olaf og mig.
Vent. Vent lige.
Giv mig en god grund hvorfor.
Jeg kan give dig mange.
Da Talus havde brændt deres landsby ned, søgte de tilflugt her i skoven.
De kan ikke overleve her meget længere.
- Hvorfor viser De os det? - Fordi jeg har brug for jeres hjælp.
Kvinde, jeg rider bare med bølgen. Hvordan skulle jeg kunne hjælpe?
Der er meget, I kan gøre.
Du er, når alt kommer til alt, jo den store Skorpionkonge.
- Hvad sagde De? - Hvad sagde hun?
Du hørte mig godt.
Du slog den onde kong Memnon ihjel og reddede troldkvinden Cassandra.
Hun blev din dronning, og du reddede en hel nation.
- Reddede en nation? - Ren fantasi, kan jeg berolige dig med.
- Mere en legende. - Legende?
Min fader fortalte mig denne historie, da jeg var yngre.
Det lød som et eventyr.
Hun havde hørt om dig i et eventyr.
Stille.
Hvorfor er du så defensiv?
Er det sandt?
Jeg er træt af det her fis.
Lad os komme af sted.
Det kan være, de har hørt den fortælling,
men hvordan kunne De vide, det var ham uden at have set ham?
Det er indlysende, at han er akkadier.
Jeg havde en mistanke om, at han var den store Skorpionkonge,
men jeg var ikke sikker.
Før nu.
Mathayus er en lejesoldat, og ikke den konge, De tror, han er.
Er du ikke?
Herre, vi er parat til at angribe.
En spion er vendt tilbage, men han kunne ikke finde bogen.
Vi tror, Ramusan har gemt den.
Selvfølgelig har han det.
Katapulter, fyr!
Sejren er endelig vor.
Død over fjenderne!
Kæmp til døden!
Beskyt bogen for enhver pris!
Hvis hans tjenende ånder taler sandt, er kong Ramusan flygtet.
Uden De dødes bog? Aldrig.
Når vi finder det hemmelige kammer, finder vi også bogen og dens vogter.
Vi er krigere, Ramusan.
Hold op med at gemme dig og hent bogen til mig.
Det kan være mit sidste åndedrag,
men folkene i dette land vil hæve sig over mine fejltagelser som konge.
Og du vil behøve meget mere end den hær, du havde med, for at knække dem.
Det kan være, du har ret.
Hvis jeg bare havde et våben
til rådighed,
så jeg kunne komme af med disse plager.
Det må I undskylde.
Den er tungere, end jeg troede.
Det er bare en guide, en samling ord, og det er det.
Teksten er ubrugelig...
Uden medaljonen, ja.
- Hathor! - Ja, Herre.
Hejsa.
Jeg finder det temmelig ironisk,
at han også snart bliver en del af denne tekst.
Meget morsomt.
Det er De dødes bog.
Akkadiere kan kun bruges til én ting:
Ødelæggelse.
Jeg ved, du er Skorpionkongen.
Du kan sige, hvad du vil, men dine øjne lyver ikke.
Jeg har muligvis været det, men den mand er død og begravet.
Mange navne kan blive glemt her i livet, Mathayus.
Ordet konge er ikke et af dem.
Hjælp os.
Ønsker de oprigtigt at hjælpe Deres folk, så find en, der ikke svigtede sit.
Guderne får deres vilje,
og end ikke den mægtigste mand kan forhindre det.
Der er flere end 500.000 indbyggere her i landet.
Talus helmer ikke, før han har gjort alle til slaver, i gang med at bygge et nyt imperium.
Derefter vil han marchere mod Horus’ kongerige
med den største hær, der nogensinde er set.
Kæmp ved min side, og vi kan forhindre det.
Måske kan du derefter tilgive dig selv for nogle af fortidens synder.
Jeg tilgiver aldrig mig selv for fortiden.
Så får du aldrig en fremtid.
Mathayus!
Hvor i Odins skampose har du været?
Jeg havde brug for at tænke.
Og drikke.
Er du klar over, hvor længe jeg har kæmpet mig frem her i skoven
og drevet grådige bæster på flugt bare for at lede efter dig?
Holder du ikke snart op med at brokke dig?
Er jagten slut?
Selvom hver fiber i min krop er imod det,
bliver jeg og kæmper.
Men for mine egne grunde.
Når vi har knust Talus og sendt ham tilbage i støvet,
da slutter det for mig.
Vel talt, Deres Højhed.
Hvis du kalder mig det igen,
får du aldrig den søn.
Du får brug for en større daggert.
Du skal glemme alt, du har lært, hvis du skal kæmpe med os.
Se på Yin.
Du der, se på mig!
Kom så, Yin!
Ser du?
Nemlig!
En smækker til insekterne vil være mere nyttig.
Det er godt. Hvad nu, hvis du er insektet?
Du trodser tyngdekraften, afventer, og forudser dine rovdyrs aktiviteter.
Kommer ind under huden på din fjende.
Lad mig vise dig, hvordan vi plejer at gøre.
Det var et flot træk, Olaf.
Tak! Mange tak.
Kan vi komme videre?
Lad os det.
Det er vist din tur, akkadier.
Lad os se, hvad du har, smukke.
Hvis du er insektet, hvilket er du?
Skorpionen.
Ikke dårligt.
Prøv du.
Se mig! Jeg er en ninja! Jeg kan flyve!
Ikke dårligt.
- Flot. - Ikke så ringe.
Lad os se, hvad De har.
Han udfordrede prinsessen.
Prøver du kræfter med pigen igen, Mathayus?
Du har tabt til hende før.
Tag ham!
Jeg ved snart ikke, hvis hår er pænest.
Kom så, Silda!
Du kan ikke skræmme prinsessen.
Her kommer den.
- Giv ham en lærestreg, Silda. - Den var god.
Så du det?
Skal vi danse hele natten, eller vil De slås?
Det må have gjort ondt.
Kobraen bider dig.
Har De en god udsigt, prinsesse?
Han taber!
Lad mig gætte.
Jeg slår benene væk under dig.
Det kalder jeg kurmageri.
Den mægtige Olaf.
Min broder!
Deres Nåde, jeg hedder Zulu Kondo, jeg er fra landet med den brændende himmel.
Kommander mig!
Deres Nåde, jeg er Agromael, en adelig vandal.
Det er en ære at kæmpe for Dem.
Hvilken dødelig vover at vække krigerne fra De dødes bog?
Jeg, Lord Talus, kalder Dem tilbage på Jorden for at kæmpe!
Jeg er Tsukai, skyggekriger fra Solens rige.
Hvad ønsker De, Deres Nåde?
"Ønsker, Deres Nåde?" En demonstration er vist på sin plads.
Dræb dem alle!
Ja, der er det.
Udmærket. Agromael bliver og vogter over mig,
mens dine lejesvende dræber en slange.
Tsukai, du skal gennemsøge himlene for mit bytte, Kobra,
og fortælle mig hans skjulested.
Når det er fundet,
skal du slagte Kobra og hans hær uden at vise nåde.
Du er sandelig tidligt oppe.
Jeg så et syn med en nedslagtning så brutal, at det vendte sig i min mave.
Så langt øjet rakte,
var der stirrende lig af mænd med åbne munde,
og skåret i stykker ned i møget.
Og hvad med os?
Vores hoveder skreg lydløst på træpigge.
Vores kroppe brændte på et ligbål.
Vi så da stadig bidske ud, gjorde vi ikke?
Er du her for at slås eller for hendes skyld?
Begge dele.
Jeg kan ikke lyve...
Hun er kommet ind under huden på mig og kravler dybere ind dag for dag.
Anfægter du min dømmekraft, fordi en kvinde er involveret?
Jeg sværger på min ufødte søn. Jeg er med dig hele vejen.
Til det sidste. Hvad det så end måtte være.
Til det sidste.
Gå til lejrens nordside nu.
Du der, få dem væk herfra. Kom nu. Fart på!
Det lyder ikke godt.
Silda, hvad sker der?
- Talus har vækket spøgelseskrigerne. - Spøgelseskrigere?
Medaljonen Gudernes øje har stor magt.
Hvis ejeren læser fra De dødes bog, vækkes krigerne fra underverdenen.
Bogen har været væk i tusinder af år.
Ikke væk. Den har været i vores kongefamilie i mange generationer.
Deres fader.
Han ville have givet sit liv for at beskytte den.
Så døde han godt.
Lad det ikke være forgæves.
Olaf, vi kæmper!
De tror ikke for alvor på hans sorte snak, gør De?
Kobra!
Jeg er her!
Få dit folk og dig selv i sikkerhed. Vi holder dem hen.
Tid til at knuse hoveder!
Jeg har set dig i mit syn, Skorpionkonge.
Se, hvad du er blevet til.
Du er en skændsel for dit folk og din dronning.
Din dronning regerer fra underverdenen. Skal du forenes med hende?
Jeg skal med glæde genforene jer.
Jeg kan tidsnok se hende,
men ikke på grund af dine kujonagtige hekserier.
Kujoner!
Kom så!
Var det alt, I havde?
Kom så. Hold børnene tæt ind til jer.
Et skridt ad gangen!
Sådan. Fremad. Fremad!
Åh, Silda. Hvor skal vi hen?
Hold ham!
På trods af dine strålende anstrengelser, kære hjerte, er Kobra stadig på fri fod.
Din eneste mission,
din eneste opgave er at vogte bogen.
Kan I mon klare det, I krigere af det æteriske spektakel?
Bogen må kun berøres af mig. Kun mig.
Herre, jeg frygter, Deres fjender fortsat er stærke.
De undervurderer dem på eget ansvar.
De er tæt på og udarbejder en plan.
Jeg kan også mærke noget.
Jeg kan føle, at dette kongerige...
Dette kongerige, det er mit.
Og det skal fejres, så kom.
Det er for tidligt at feste, Lord Talus. Vi må være beredte.
Det eneste, du skal være klar til, er at adlyde mig, slave.
Vi er krigere fra bogen, Deres Nåde. Ikke slaver!
Jo!
Jeg bestemmer, hvad I er. Slave!
Medmindre I savner jeres sarkofag,
vil jeg foreslå, at I holder mund og hæver jeres bæger
og gør klar til at feste!
Slave!
Slave, slave, slave! Slave!
Slave!
- Mathayus. - Det var vel en overraskelse.
Så let slipper du jo ikke af med mig.
Jeg troede, mit folk og jeg en dag kunne forlade junglen,
og vende tilbage til det land, der tilhører os.
Men med Talus’ monstre, der venter på at fortære os,
frygter jeg, vi går til grunde her.
Det er altid bedre at kæmpe og blive fortæret, selvom muligheden for frihed er lille.
Hvad nu?
Gør det, jeg altid gør i disse situationer.
Ja? Hvad er det?
Jeg kommer med min præmie og får min dusør, naturligvis.
Dusør?
Pengene er stadig det vigtigste.
Lad os håbe, Talus er enig i det.
Jeg er ikke lige med.
Det kommer De til. Jeg har en plan.
Nu da Ramusans mænd flygter for at redde deres liv,
vil vi snart have Kobras hoved.
Herfra bygger vi et imperium, der skal strække sig helt ud til ørkenen.
Hvem går der?
Meddel kongen, at vi er kommet tilbage med hans præmie!
Herre, De har gæster.
Send dem ind. Træd nærmere.
Sikke en dejlig overraskelse.
Jeg troede, I var forsvundet i kamp sammen med jeres objekt.
- Forsigtig, Herre. Det... - Stille!
Meget imponerende!
Og det er det også, hvis det er det, jeg tror.
Vores opgave var lidt vanskeligere
med dine bæster fra underverdenen, der dræber alt, der trækker vejret.
Ja. De er ikke særlig kræsne.
Man viser dem retningen og lader dem gå.
Jeg beklager, hvis I har haft problemer.
Men nu hvor De har prinsesse Silda og hovedet af Kobra,
kan De undskylde med mere guld.
Naturligvis, og meget velfortjent.
Og en invitation.
Til et bryllup!
Eller en henrettelse.
Det bliver et gilde uanset.
Hvad skal det være?
Det blev bryllup. Fantastisk.
Straks i morgen tidlig.
Vi behøver ikke vente på bryllupsnatten.
Har jeg noget at skulle have sagt?
Nej.
Jeg mener...
Du må lige spille med, broder. Vi vidste, det ville ske.
Vi må fokusere på den forhåndenværende opgave.
Ja! Ja!
- Olaf, er det sådan du koncentrerer dig? - Mathayus.
Silda havde ret.
Bogen er i skattekammeret, under lås og slå.
At dømme ud fra vagternes udtryk,
vil jeg gætte på, den er derinde.
Lad være med at fundere så meget, broder.
Det var din egen plan, og en god en endda. Se dem lige.
Vær ikke bekymret. Han har ikke forsøgt noget endnu.
Du har set hende. Ville du vente?
God pointe.
Lad os drikke hendes skål, for det offer hun bringer i embeds medfør.
- Må jeg. - Kvinde.
Ikke jeg.
Olaf, det er tid til kamp.
Olaf!
- Olaf! - Åh, gud! Jeg hader dig, Mathayus.
Du får fat i bogen, jeg finder medaljonen. Nu!
Hvordan kan det tage så lang tid?
Hvor meget smukkere kan du blive?
Så meget!
Tilgiv mig min kådhed.
Du er tilgivet.
Hvor er du, Mathayus?
Høfligheder er overvurderede.
Nu da skaftet er ude, er det tid til gennemboringen.
- Ren poesi, Deres Nåde. - Ja, det ved jeg.
Lad os ikke haste igennem denne vigtige aften.
Vi burde nyde resten af dagen.
Mathayus!
Det vil trods alt være
min sidste dag som uskyldsren mø.
Tag mig nu, Deres Nåde!
Tag mig!
Skynd dig! Nu ville være et godt tidspunkt.
Vær tålmodig, min kære Lady.
Det kan hurtigt nok blive overstået.
Rørte du hende? Lod du ham røre dig?
Han var den bedste nogensinde.
Tsukai!
Godnat!
Mit livs eventyr. Hvilken farce.
Giv mig medaljonen.
Signalet! Angrib!
Jeg beordrer jer til at adlyde mig.
Som De ønsker, Deres Nåde.
Nej! Du skal først sige besværgelsen, ellers er de ikke loyale mod dig.
Hvad?
Kvinder!
Og det siger du nu.
Det kalder jeg en skat.
Jeg vil have medaljonen. Nu!
- Følg ikke efter mig! Slå dem ihjel! - Med fornøjelse.
Hent Talus. Medaljonen er vores eneste håb.
Lad mig ordne heksen.
Okay.
Kom til far.
Den er tung.
Godt.
Ikke så godt.
Hej.
Talus ville have bogen.
Nej?
Det må du ikke!
Det er han ikke!
Du kæmper godt, dødelige. Vi kan tage dig med os.
Tilbringe evigheden med to tanketomme dyr og deres yndlingsheks?
Nej tak.
Du vil have Mathayus, men han bliver ikke hos dig.
Han tilhører mørket, ligesom os!
Han ønsker kun at dø.
Og du er Kobra.
Dit bedrag er den gift, der slår dine folk ihjel.
- Af vejen! - Forbier!
Bogen!
Vil du ikke den vej?
Så har du måske en chance.
Du burde vide, at man ikke trænger et dyr op i en krog.
Hvem kan redde dig nu?
Ved du hvad?
De dødes bog strømmer allerede rundt i kroppen på mig.
Den er bare pynt.
Kom bare. Lad dem tage mig. Lad dem fortære mig.
Jeg dukker op igen som et dårligt indfald og tilintetgører dig.
Dig først.
Du har været en værdig modstander.
Olaf.
Kom så!
Deres Nåde, krigerne fra De dødes bog
står til Deres rådighed.
Jeg er ked af, jeg bedrog dig.
Tilgiv mig.
Der er ikke noget at tilgive, Kobra.
Jeg er stolt af dig, min datter.
Det vil være en ære at slås side om side med Dem.
Slaget er forbi.
I hvert fald for mit vedkommende.
Mine folk er i gode hænder.
Fader?
Fader!
Min mester.
Du har gjort det godt.
Er der problemer?
Vil du have mere guld? Skal ske.
Det er ikke det, Deres Højhed.
Jeg har faktisk noget guld til Dem.
Det tilhørte Deres broder, Talus,
omkostninger til at reparere dette land er fratrukket.
Det tilhører Dem.
Jeg forstår ikke helt.
Det kunne jeg jo lige så godt selv have hentet i paladset.
Det er en dårlig idé.
Hvad mener du?
Med forlov, Deres Højhed er ikke velkommen her.
Dette folk vil ikke længere godtage et fremmed styre.
De er taknemmelige for alt, De har gjort for deres frihed,
men de er villige til at slås for at holde det sådan.
Er de det?
Men eftersom du er budbringer, kan du videregive dem det her.
Det er ikke noget, de kan bestemme.
Jeg er ikke deres budbringer, Herre. Jeg er deres konge.
Forventer du, at jeg bare uden videre accepterer, at du er konge?
Jeg forventer kun at få Deres respekt.
For mig selv og for folkene i dette land.
Hvis De leder efter et slagsmål,
skal De få det.
Du forbavser mig, akkadier.
Jeg troede, du havde byttet din adelighed for et par sække guld.
Det havde jeg også.
Men nu er jeg villig til at bytte med mit liv for at få det.
Jeg tror dig.
Og hvad enten jeg giver dig min velsignelse eller min klinge,
har du min respekt.
Men jeg må først diskutere det med mine generaler.
Når man er konge,
kommer ens kongerige altid i første række.
Men det var du godt klar over, var du ikke?
Danish